För mig är det här en mardröm, för andra en realitet.
Visst, har du hört om äldre män som ångrar att de inte spenderade mer tid med sina barn när de var små och som bara såg barnens största händelser på kort? Jag har kollegor som ofta säger “det är bara måndagar och fredagar”. Även jag kan känna av ekorrhjulet ibland och känna – Nej, jag hoppar av! Jag flyttar till en stuga på landet och lever på självhushåll.
Det behöver inte vara så drastiskt och ett slow liv ser olika ut för olika personer. MEN gemensamt är att vi måste stanna upp och känna efter vad vi själva vill!
![IMG_0332 IMG_0332](http://lh5.ggpht.com/-JgHmRaTkEVI/T8X0kGWLpGI/AAAAAAAAAMo/89YaUueE5jA/IMG_0332_thumb%25255B1%25255D.jpg?imgmax=800)
För mig och min familj var det bland annat att välja bort att bo i villa, vilket förväntades av oss när vi fick barn och istället bo kvar, bo billigt och lägga pengarna på att gå ner i arbetstid (för detta straffas vi vidare ekonomiskt då vi får lägre pension och en sjukdag “kostar” mer än om man jobbar 100% men det är ett annat inlägg).
För andra kan det vara att just flytta ut på landet och att barnen istället inte kan gå på simträningen. Familjen njuter av att slippa skjutsa och stressa mellan träningar. Den andra familjen väljer att bo nära simhallen och älskar doften av klor och spänningen i tävlingarna.
Någon väljer färdig matkasse för att slippa stå i kassaköer, andra odlar själva och njuter av att se något sakta växa
Att leva slow är att inte följa med på den hårt planerade gruppresan utan att planera sin egen resa efter sina egna behov och intressen!
Slow - I like! Har nog inte använt ordet så mycket men känner väl igen många delar av det du beskriver i mitt eget förhållningssätt till livet.
SvaraRaderaVad fint du skriver om en resa till ett lugnare och mer njutbart liv. Att livet kan se annorlunda ut för de olika familjer som finns och att alla har sitt ultimata lugna liv. Det gäller att bara hitta dit.
SvaraRadera